Washington och Whitehall har hittills vägrat kommentera arresten av...
NORDKOREA ANKLAGAR ENGLAND
PYONGYANGS MILITÄRANLÄGGNING NORDKOREA
Sergeant Scott.
Mitt namn är Kwon Jun-seo.
Jag kommer från Statens Säkerhetsdepartement.
Jag bryr mig inte om vem du är. Jag vill träffa min son.
Det är inte ofta vi har folk som smugglar sig in i vårt land.
Vi har de som smugglar sig ut.
Desertörer, tror jag att du kallar dem.
Ibland tar de med sig hemska sagor om vår nation.
En person påstod att hon blivit tvingad att dricka vatten
tills hennes mage var svullen och smärtade.
Och när den var så svullen att hon kunde ha spruckit,
påstod hon att män stampade på hennes mage.
Jag har aldrig hört
eller sett sådana saker i hela mitt liv.
Om du hjälper oss,
om vi låter dig och din son gå,
litar jag på att du inte åker hem med sådana lögner heller-.
De kommer att erkänna på film,
att detta var en organiserad akt av aggression från väst.
Västerlänningarna kommer bevisa att de är ett användbart verktyg.
Ett förhandlingsverktyg?
De är mycket mer än så.
De är en anledning, en orsak att hämnas.
- Det kommer inte att ske någon hämnd. - Det måste det.
Jag menade inte att vara respektlös.
Du får västerlänningarna att erkänna.
Ja, sir.
Vi har börjat krisprotokollet för förnekelse av Scott och Stonebridge.
En pappershög,
bevis på att de har verkat som legosoldater,
en röd fraktion fristående från staten sedan en tid nu.
Kommer ihåg när de gav ett handslag och guldklocka
för tjänstgöring av landet, Charles.
Philip, jag tycker inte heller om det.
Jag känner med dig.
Tycker du verkligen att det är värt att riskera krig?
Pyongyang letar bara efter en ursäkt.
Detta är mina män!
Vi överger dem inte.
Vi har inget val.
Det kommer inte att bli någon utdragning,
ingen exfiltration, ingenting.
Damien.
Har du sett Finn?
Nej. Har du?
Nej.
Jag skulle ha berättat för dig om Finn.
Ja. Det skulle du.
Du är en skitstövel, vet du det?
- Det var fel beslut att fatta. - Ja, det var det.
Och för att du följde mig hit.
Se var min plan tog oss.
Ja...
Du hade gjort samma sak för mig.
Ja. Det skulle jag.
Gör oss båda till skitstövlar, då?
FULLT
Vinkeln är för snäv för att få den exakta positionen. Men...
Sergeant Stonebridge.
Det behöver inte vara något.
Det kan vara en varsam gest.
- Signalering. - Och om det var det?
Det skulle varit ett "E" och "fyra".
Om det är vad det var, exfiltrationsplats fyra.
Det är ett ganska stort "om".
Whitehall gjorde det klart att de får klara sig själva.
Vi är under direkta order att hålla oss borta.
Det här kommer att bli mitt sista uppdrag med 20, sir,
jag måste säga, att jag inte har några problem att inte lyda direkta order.
Hur är din ryska?
Var är min son?
Jag skulle vilja tacka er för vad ni gjorde.
Inga problem alls, Mei.
Om du vill att vi ska förstöra flera av dina militäroperationer, bara säg till.
Snälla, Mei var bara mitt artistnamn.
Kalla mig Li-Na. Vi är trots allt gamla vänner nu.
Jag vill er inget ont.
Ni agerade under order som bra, lojala soldater.
Kom till saken.
Jag är inte säker att du gillar det, sergeant Scott.
Har du någonsin studerat tortyrhistorik? Det är fascinerande.
Grekerna, Romerna,
medeltidens prakt.
En konstant genom historien,
behovet att hitta nya påhittiga sätt,
att vålla varandra smärta.
Men vet du när det största framsteget gjordes?
Ja.
När du bestämde dig för att tala oss till döds.
Fick dig att titta.
Det var din egen regering,
i fält, Vietnam,
Irak, Korea, Afghanistan.
En fantastisk mix av teknologisk uppñnningsrikedom
och medeltida brutalitet.
Men även så, misstänker jag att det kan ta dagar,
veckor, att bryta ner dig.
Så jag frågar mig,
vad är din sanna svaghet?
Vad skulle göra dig riktigt illa?
Detta är mellan dig och mig.
Det har ingenting att göra med min son.
Allt har att göra med honom.
Finn.
Låt honom gå. Låt honom gå!
Ett uttalande
där du förklarar att din närvaro på Nordkoreansk mark var en planerad, militär,
aggressiv akt av din regering,
en stridsakt.
Vill du verkligen ta detta så långt?
Tänk på vad som kommer att ske.
Det blir ett till världskrig.
Skulle inte det behaga din regering?
Eller är det bara krig när det finns en vinstmarginal i sikte?
Det är ett enkelt val. Du talar eller så dör han.
Låt honom gå.
Du kommer inte att göra det där!
Låt honom gå!
Fängslade män debatterar inte.
De instämmer eller inte.
Låt honom gå!
Han är ett barn!
Nej! Du rör honom inte!
Rör honom inte!
Känner du igen honom?
Eller kanske ser vi alla likadana ut för dig.
Han var soldaten du lät leva när du flydde från tågvarvet.
Döda dina egna män.
En akt av sann patriotism.
Och var är ditt eget land när du behöver dem?
Han hade en chans att stoppa dig. Han misslyckades.
Han spelade åtminstone en roll.
Kände du dig hjälplös när du trodde att du såg din son dö?
Det borde du inte. Du är inte hjälplös.
För det är helt upptill dig.
Nästa gång,
lovar jag att det kommer att vara på riktigt.
Jag skulle ha skickat hem honom.
Du kan inte tänka på det just nu.
Jag hade chansen, Mikey.
Jag gjorde det inte.
Vet du varför?
För att jag ville imponera.
Visa mitt barn "titta vad din gamle man kan göra."
Jag kommer kanske inte vara hemma mycket.
Jag bär vapen som arbete.
Jag bekämpar terrorister.
Jag försöker att rädda världen.
Så imponerande.
Jag borde göra plats för mitt Årets Far-pris.
Ja.
Antagligen inte mycket plats på den hyllan bland alla Klagopriser?
De har kallat in mig.
De vill ha din rapport om mig.
Du borde säga att du tvivlar på min förmåga,
att min tid i väst har skämt bort mig.
Nej.
De letar efter någon att skylla på, Jun-seo.
Det är dags att välja sida.
Och tro mig, du vill inte vara på min.
Jag kan hitta ett sätt att skydda dig.
Jag ser på dig nu, en framgångsrik politiker.
En man som noga väljer varenda ord utifall det skulle förolämpa.
Den enda person du kan skydda är dig själv.
Du vet ingenting om mig.
Jag vet att jag älskade dig.
Jag vet att jag varje natt sluter mina ögon och försöker se ditt ansikte
ifall jag skulle glömma.
Jag vet att du inte borde låta dem vänta.
Du sa att om jag någonsin behövde din hjälp...
- Han ringde aldrig. - Vem?
Damien.
VLADIVOSTOK, RYSSLAND
"Jag ringde dig!"
Men telefonen? Den ringer aldrig.
Och det skulle berättiga att lämna honom att ruttna i Nordkorea?
För att bli slagen och torterad, Nina.
Ser du? Det här är orsaken till att jag gillar dig.
Du tänker också som en kvinna.
Du har kontakter på den rysk-koreanska gränsen,
tillgång till fordon, utrustning.
Överste, det tog mig år att bygga upp de kontakterna.
När jag insåg att vi behövde hjälp, var du den första jag tänkte på.
Om jag bestämmer mig för att hjälpa dig,
skulle varje tillfälle vi har att komma in och ut ur landet
vara väldigt liten.
Missar vi det,
är det slut på oss.
Kom.
Finn?
- Finn. - Damien.
Det kommer att bli okej.
Tro inte på din pappa, Finn. Det är inte okej.
Inga av dessa kränkningar, smärtan västvärlden har vållat
denna nation, kan någonsin beskrivas som "okej".
Håll tyst.
Förlåt.
Det kommer att bli okej. Jag lovar.
- Du har tills jag räknat till tre..- - Nej!
-...att fullfölja dina ord. - Lägg ner vapnet!
- Ett. - Lägg ner vapnet!
- Två. - Stopp!
Jag säger vad du vill.
Jag menar det.
Jag säger vad som helst.
Lägg ner det. Snälla.
Mitt namn är sergeant Damien Scott,
för First Special Forces,
operation Detachment Delta,
för närvarande med Sektion 20,
en del av den brittiska Militära Underrättelsetjänsten.
Vi blev beordrade
att under skydd gå in i Nordkorea
med intentionen att utföra terroristattacker,
avsiktligt destabilisera regeringen.
Vi agerade med full medvetenhet och tillåtelse
av både den brittiska
och amerikanska regeringen.
Vi agerade inte ensamma.
Mitt namn är Michael Stonebridge.
Sergeant Michael Stonebridge.
Jag gillar att gå på bio,
lyssna på musik, och långa promenader i parken.
Så om du är singel och letar efter lite kul, ring mig.
Jag är säker på att ett nummer syns på era skärmar där hemma.
Var det något sådant du ville ha?
Åh, nej, förlåt.
Nordkorea, just det.
Vet du vad som irriterar mig?
Du har hela den här militären-först policyn.
Hundratusentals människor svälter till döds,
men pengar pumpas in till de beväpnade styrkorna.
En miljonmans-armé, en miljon.
Och vi valsade bara in här och förstörde det på bara några timmar.
Jag menar, det är väl ganska pinsamt, eller hur?
Kanske ska jag starta nedräkningen från tre?
Varsågod.
Han är inte min, jag bryr mig inte.
Jag tror att du bryr dig.
Annars skulle du inte kommit hit med honom.
Det är mitt jobb.
Det kallas att vara professionell.
Men för dig...
För dig är det personligt, eller hur?
Det här betyder slutet.
Ja. Ja, du säger det.
Men låt oss se till fakta, okej?
Du måste ha varit, vad? Tretton, fjorton,
när de tog dig ifrån dina föräldrar, din familj?
Såg dem aldrig igen.
De göt dig, formade dig, skickade iväg dig,
mer än 20 års lögn.
Någon annans namn, personlighet.
Tio år av giftermål,
dela säng med en man du inte ens älskade,
allt för nationen, för saken.
Jag menar, styrkan,
övertygelsen du måste ha behövt.
Och vi bara gick in här och förstörde allt på ett ögonblick.
Avslöjade din täckmantel,
förstörde din praktfulla hemkomst.
Allt arbete,
alla dessa år för ingenting.
Så snälla,
säg till mig att det inte är personligt!
Jag sa till dig.
Vad sa du?
Kom hit, ge det till mig. Korn hit. Släpp det.
Ner på knä. Ner på knä!
Scott? Scott du får lov att vänta med där där, kompis.
Efter vad hon gjorde mot Finn och Julia?
Ja. ja Jag vet.
Men det är en lång väg till något som kan ses som säkerhet.
Vi kommer att behöva en gisslan, en som räknas.
Du har tur du. Vänd dig om.
Vänd dig om.
Scott, kompis, ta den här.
Här. Vet du hur du använder det?
- Nej, - Det är ditt.
Här. Ser du? Det där är din säkerhet. Ha den alltid av.
Det där är din riktiga säkerhet, ditt avtryckarfinger. Okej?
Du siktar på folk. Om de gör dig arga,
-skjuter du dem. - Okej.
Kom igen, framåt.
Gå, kompis. Kom igen.
Korn igen.
Den här vägen. Kom hit.
Finn, stanna där.
Det är bra. Säkrat?
Säkrat.
Vänster?
Gå.
Skit.
Herregud.
Tillbaka, tillbaka, tillbaka.
Det är en labyrint.
- Kom igen, gå. Kom igen. - Kom igen, gå, Finn.
- Vi har rörelse. - Säkrat
Gå, gå vänster. Nej, vänta, vänta.
Där är han. Ducka!
Säkrat!
Hallå, kom hit!
Stanna med mig.
Herregud.
Finn, Finn, korn hit.
Du hade inget val. Du hade inget val.
Han är inte död. Han är inte död.
Gå, gå, med Mikey.
Lyssna, det är inte ditt fel. Det är inte ditt fel.
Chefen gav oss 72 timmar att ta oss till exfiltreringen.
Jaså? Vilken väg går vi?
- Något säger mig att utgången är ditåt. - Jaså?
Eller så är det fler soldater.
Kom igen. Gå, kom igen. Gå.
NORDKOREANSKA GRÄNSEN
Okej, säkra ett område.
Behandla alla som ett potentiellt hot.
Om vi upptäcks, är det slut på oss.
Gå!
Finn? Gå in i bilen.
Korn igen, hoppa in!
- Klart, Mike? - Kör, kör, kör!
Håll i dig! Vi kommer att krascha oss ut härifrån.
Ut, ut! Ut ur bilen!
Finn, kom igen!
Rör på er! Kom hit, nära mig!
In i den där bilen!
In i bilen!
- Gå! Finn, korn igen. - Vänta.
Ducka, ducka!
Som skjuten ur en kanon!
Hur mår du Finn?
Finn?
Nej!
Nej, nej, nej. Här, här. Lägg dig ner.
Herregud!
'Mi key? - Ja?
- Han är träffad. - Hur illa?
Inte bra.
Herregud.
Här, lägg press på det och du kommer att bli bra.
Mike, ta oss till ett sjukhus.
- Okej? Det är ganska illa. - Ja, ja.
Vänta! Jag såg en skylt där borta!
Har du honom?
Finns det en läkare här?
Hallå. Är du läkare?
- Är du läkare? - Ja.
Min son har blivit skjuten.
Okej? Han behöver vård, omedelbart.
- Snälla, snälla! - Den här vägen.
- Scott. - Ja.
Här.
Säg åt dem att tömma sina fickor på mobiler, personsökare, allt.
Gå.
Gör det väldigt klart för dem, att det är en dålig idé att försöka signalera till utsidan.
Du behöver inte rikta vapnet mot oss.
- Han är min son. - Ja. Jag hade också en son.
Helvete.
Nej. Nej, tack. Rökning dödar.
Skitsnack.
- Vad är det som händer där ute Mike? - Förstärkningen är här.
- Hur går det doktorn? - Jag har gjort allt jag kunnat, men
han kommer att behöva ordentlig vård. Vi har inte resurser här.
Finns det en annan väg ut?
Om du vill rädda liv, hjälp oss då ut.
För om de sänder in trupper blir det ett blodbad. Och ingen vill det.
Mikey.
Vad kommer att hända med dig nu?
Två beväpnade män kom till sjukhuset
och krävde hjälp. Jag och en sjuksköterska tvingades
gå med dem, men vi vägrade hjälpa dem.
Allt som finns kvar är fysiska bevis på bråket.
Aldrig. Jag gör det inte.
Då kommer de veta att jag hjälpte er. Du måste, snälla.
Helvete. Helvete.
- Är du okej? - Ja, bara åk, åk!
- Snälla - Tack!
Förlåt. Kör Mikey, kör.
Detta var en plats för reflektion
Du var alltid min favoritelev
Detta är inte ditt fel
Jag gav mitt liv för denna sak, detta land
Ja
Och fortfarande behöver nederlag en förälder
Det behöver någon att skylla på
Nej
Nej?
Jag accepterar inte din dom Jag accepterar inte ditt straff
Dessa är inte dina val att göra
Jag hade kunnat ändra saker
Snälla möt din död med värdighet
Det är allt du har kvar
Förlåt mig
Uppriktigt
Jag hörde om ordern för avrättning.
Och som du säger, det är dags att välja sida.
Tack för din hjälp
- Vi måste gå. - Vi väntar.
Nej, vi kan inte vänta.
Jag lovar, om han startar den där motorn har vi ett problem.
Vi har redan förlorat för många personer.
Jag menar det.
Vi stannar till den sista sekunden.
Vi ger dem varje liten chans vi kan.
Kör!
Helvete!
Vad i.. Mike?
- Den är död! - Är du okej?
Mikey! Den där lastbilen är körd!
Hur ska vi komma härifrån, va?
Jag har en idé, men du kommer inte att tycka om den.
Kom igen, kom igen. Kom igen!
Korn igen, kom igen!
Helvete!
Ta dem Scott!
Helvete!
Ta ner den!
Kom igen!
Hjälp mig!
Vänta.
Hej.
Hur går det?
Jag är okej.
Du har varit borta ett par dagar.
Det kommer att ta ett tag innan du är på fötter igen.
Finn?
- Jag är ledsen för allt som hänt. - Glöm det.
Jag vet inte någon annans pappa som kunde ha gjort det du gjorde för mig.
Första gången du kallar mig pappa.
- Får mig att känna mig ganska gammal. - Du är gammal.
Tack.
En massa pappor lovar sina barn saker de inte kan hålla.
Säger att de ska gå och tiska på helgerna.
Och sen inte kan på grund av jobb.
Du måste jobba.
Ja.
När allt det här är över,
får jag en chans,
att göra det här ordentligt.
Jag älskar att lära känna dig Finn.
Och hur mår patienten?
Lite varm.
Vill du ha en kall kompress?
Det vore toppen.
Tack.
Vad är det?
Det här är hejdå.
Jag måste åka iväg.
Narkotikaroteln hörde av sig.
Jag stannar någon vecka till eller så,
tar Finn med mig, ser till att han klarar sig ut denna gång.
Jag är ändå ganska trött på att rädda er hela tiden.
Nåväl.
- Kim... - Det är Julia.
Jag kan inte sluta tänka
att jag hade kunnat göra något mer för att rädda henne.
Du vet att det är inte är ditt fel, eller hur?
- Ja. - Ja.
Okej. Finns det en orsak till att du aldrig har flörtat med mig?
För att jag är en gentleman.
Ja.
Jag vet vad som händer när du blir fäst vid någon i det här jobbet,
när du bryr dig om någon.
Skål för vad som hade kunnat bli.
Skulle ha varit briljant. Skål för ett annat liv.
Så vad händer nu?
Jag menar, du trotsade order och kom för att hämta oss.
Låt mig oroa mig för det där.
Tvivlar att de kommer stå på kö för att dela ut medaljer.
Och du?
Jag är okej, antar jag.
Det är bara att jag fortsätter se Finn i den där sjukhussängen.
Han kommer att vakna upp en dag och inse:
"Jag åkte och hälsade på pappa och se vad som hände.
"Jag blev kidnappad och torterad."
Och du riskerade allt för att få honom tillbaka.
Det är vad han kommer att komma ihåg.
Hörn?? Ni måste se det här.
Det kom från min kollega, Dansky.
Hon är sammanslagen med den ryska maffian i Wien.
Skit.
Det där är killen som torterade mig.
Kwon J u n-seo.
Enligt Dansky har han utbildat sig,
skaffat hjälp i form av beskyddare.
Hjälp med vad?
Ryktet handlar om en attack i Europa.
Ja vi tog striden till Nordkorea,
nu tar de tillbaka den hit.
Vad är deras plan, chefen?
Jag är inte säker, Michael. Vad det än är,
har hon precis bara börjat.